THE PAINTED VEIL Översättare: EarlOfOxford, boomtown rat divxsweden.net
Text hämtad från www.Undertexter.se sveriges största undertextsida på nätet
KINA 1925
LONDON - Två år tidigare
-Hej. -Hej...
Jag undrar...
-Vad? -Jag undrar om du vill dansa?
Varför inte?
Kitty, vem var den unge mannen du dansade med i går kväll?
-Vem av dem? -Den tysta, allvarlige.
-Jag förmodar att du bjöd honom, mamma? -Jag vet inte vad du pratar om.
Jag bjöd in honom.
Han heter Fane, han är doktor.
-På ett laboratorium i Shanghai. -En statsanställd?
Hur som helst så besökte han mig. Vi samtalade och jag bjöd honom.
-Du brukar inte gilla mina unga män. -Tycker du om honom?
-Inte direkt. -Är han förälskad i dig?
-Vid din ålder borde du märka sådant. -Poängen är att jag inte älskar honom.
Ta dig i akt, unga dam! Tiden kan rinna ut, förstår du.
Allvarligt! Tanken på att en kvinna ska gifta sig med vem som helst-
-utan tanke på känslor, är förlegad. -Hur länge förväntas du bli försörjd?
-Hej. -Hej. Jag...
Jag skulle bara...
Er far bjöd in mig.
-Jag är på väg ut. -Får jag göra er sällskap?
Precis på utsatt tid.
Vad är det du gör?
Jag är bakteriolog
-Det måste vara fascinerande. -Ni vet inte vad det är, eller hur?
-Nej, jag är rädd för det. -Det saknas anledning för er att veta.
-Jag studerar smittbärande organismer. -Så förtjusande.
Nej, det är faktiskt raka motsatsen.
Ska vi gå in?
-Tycker ni om blommor? -Inte särskilt.
Eller, ja... Men vi har inga hemma.
Mamma säger: "Varför köpa det man kan odla gratis?"
Men vi odlar dem inte heller.
Det verkar meningslöst, att lägga möda på något som är dömt att dö.
Jag skulle vilja säga er något.
Jag kom för att be om er hand.
Jag är förstummad...
-Kan ni inte se att jag älskar er? -Ni har inte visat det.
Jag ville, det är svårt. Jag...
-Men nu är det sagt. -Ja...
-Jag vet inte om det var välformulerat. -Nej, jag är klumpig. Jag...
Jag är förskräcklig på sådant här, men jag måste åter till Kina inom kort.
-Jag har inte tid för uppvaktning. -Jag har inte tänkt på er så...
Jag växer när man lärt känna mig. Jag gör allt i min makt...
...för att göra er lycklig. Vad som helst.
Ni skulle tycka om Shanghai.
Det är en spännande plats. Mycket dans...
Ni förväntar er väl inte ett omedelbart svar?
Jag känner er inte.
Ja! Vi hade höga förhoppningar, men...
...förväntade oss inte frågan så snart.
Ett förtjusande höstbröllop.
Hon har varit duktig, min Doris. Åtminstone en av dem har lyckats.
Nej, jag gav upp om Kitty för år sedan.
Jag vet att du förstår...
Är det mindre än vad du föreställt dig?
Jag vet inte vad jag föreställt mig.
Har du inte ett piano?
Nej, jag spelar inte piano.
-Vem är det? -Det är jag.
Kom in.
Jag ville bara se till dig. Att du har det bekvämt?
-Behöver du någonting? -Nej. Det är bra, tack.
Jag är så glad att du är här.
-Ska jag släcka lampan? -Varför då?
Jag släcker lampan.
Det är busväder.
-Jag sa att det är busväder. -Jag hörde dig.
-Du kunde ha svarat? -Jag är ledsen.
-Jag pratar om jag har något att säga. -Om alla gjorde så...
...så skulle mänskligheten snart förlora sin talförmåga.
Walter?
Förlåt mig.
Du har rätt, vad...
Vad ska vi göra? Ska vi... Ska vi spela ett spel?
Du tycker inte om mina spel. De tråkar ut dig.
Låt oss spela kort.
Skulle du tycka om att gå ut?
-Vi har en inbjudan till på lördag. -Från vem?
-Från Townsends. -Dorothy Townsend?
Tycker du inte om henne?
Jag har mött henne en gång. Hon försöker vara märkvärdig.
Antagligen för att hon är vicekonsulns fru?
De är absurda, överklassen här...
Mamma skulle hellre dö än att bjuda merparten av dem på middag.
Det gör inget. Jag trodde att du skulle uppskatta det, men vi behöver inte gå.
Jag bryr mig inte vilket som...
Gå vart?
-Kitty Fane? -Dorothy.
-Jag är så glad att ni kom. -Det här är Walter.
Här är min man... -Charlie, hälsa på våra gäster!
-Har du träffat herr Fane. -Det ska vara dr Fane, älskling.
Jag ber om ursäkt, dr Fane. -Här är doktorns fru Kitty.
-Mrs Fane. -Mr Townsend.
Jag ber om ursäkt. Jag antog att ni var på konsulatet.
Inget så glamoröst. Jag arbetar på statens laboratorium.
Statens laboratorium? Så fascinerande.
-Tycker ni om det? -Jag har aldrig sett något liknande.
Varje gest betyder något.
Se så hon döljer sitt ansikte. Hon sörjer sin olycka.
Vad hände henne?
Hon såldes som slav, dömdes till ett liv av droger och förtvivlan...
...i ett främmande land långt hemifrån.
Kedjorna...
De representerar hennes stackars tillfångatagna själ och hopplöshet.
Och så gråter hon...
Hon gråter för den av livslust vibrerande flicka hon en gång var...
...för den ensamma kvinna hon blivit.
Men mest av allt...
...så gråter hon för den kärlek hon inte tillåts få...
...och för kärleken hon inte tillåts att ge.
Är det vad hon verkligen säger?
Jag vet faktiskt inte. Jag pratar inte kinesiska.
Vad var det?
Kanske det var hushållerskan?
De har gått.
-Han hörde oss. -Vem?
-Walter. -Walter? Än sen?
-Allt han vet är att du vilade. -Med dörren låst?
Du behöver en drink.
-Om det var han så gör han ingenting. -Så smickrande.
-Han inser att en skandal inte är bra. -Kan du tänka dig att han älskar mig?
-Du tänker säga något förfärligt. -Det är bara det att...
...kvinnor ofta överskattar männens tillgivenhet till dem.
Jag tror inte för en sekund att du skulle vara förälskad i mig.
I det fallet har du fel.
Tyckte du om presenten?
Den duger.
Charlie?
-Gör jag dig också lycklig? -Givetvis, min älskling.
Jag saknar dig - Din far
-Hassan, vem levererade paketet? - Dr Fane.
-När? -När ni sov.
Det är snart middagstid.
Vi kan vila i trädens skugga, men jag skulle vilja fortsätta.
-Min bekvämlighet får inte hejda dig. -Då fortsätter vi.
Charlie Townsend, om jag får be.
-Charles Townsend. -Vi måste träffas.
Kitty, det går inte. Jag har ett möte.
-Vad vill du? -Jag måste lägga på.
-Vad gör du hemma? -Jag måste prata med dig.
-Jag tänkte just ta ett bad. -Det är viktigt, det kan inte vänta.
Sätt dig.
-Har du hört talas om Mei-Tan-Fu? -Nej.
Den var omskriven häromdagen. Det är en småstad vid Yangtzefloden.
I inlandet.
Det har brutit ut kolera där. Den svåraste epidemin på länge.
Den medicinskt ansvarige har dött.
Franska nunnor bedriver fortsatt vård. De försöker, men folk dör som flugor.
Jag har frivilligt anmält mig, för att åka dit och ta över.
-Varför? -De behöver en läkare.
-Du är bakteriolog. -Jag är medicinskt utbildad.
Det faktum att jag forskar är en fördel i det här fallet.
Är det inte ytterst farligt?
Jag förmodar det.
Mei-Tan-Fu ligger tio dagar bort.
Järnvägen tar oss en bit på väg, efter det färdas vi i vagn och bärstol.
-Vilka är "vi"? -Du och jag.
-Förväntar du dig att jag åker? -Jag hoppades att du skulle vilja det.
Det är ingen plats för en kvinna. Det vore galenskap. Varför skulle jag?
-För att stödja och trösta mig? -Nej... Jag åker inte.
-Det är en monstruös fråga. -Då begär jag skilsmässa i morgon.
Jag är rädd att du tagit mig för en större dåre än vad jag är.
-Jag förstår inte vad du menar? -Inte? Jag anger otrohet som skäl.
Jag kommer att namnge Charles Townsend som din älskare.
Jag är ledsen, Walter. Jag förstår hur du känner, men gör det inte smutsigt.
För all del. Vad hade du tänkt dig?
-Låt mig skilja mig från dig i tysthet. -Skulle du ta ut skilsmässa?
På vilka grunder då? Ge mig ett skäl till att jag skulle-
-förnedra mig för din skull? -Var inte full av hat.
Vi avsåg inte att såra någon, men...
...Charlie och jag förälskade oss.
-Han vill gifta sig med mig. -Jag visste att du inte smart.
-Men jag visste inte att du är en dåre. -Om du mår bra av att såra mig, så...
Vi älskar varandra. Vi är trötta på hemlighetsmakeri och kompromisser.
-Och nu förbannar du den dag vi möttes? -Sluta håna mig!
Det passar ditt beteende.
Det är komiskt. Jag försökte göra dig lycklig. Jag försakade mig själv!
Jag låtsades dela ditt intresse för skvaller, ditt ointresse för omvärlden!
Om du avbryter mig igen, så stryper jag dig.
Jag visste redan när vi gifte oss att du var självisk och bortskämd.
Men jag älskade dig.
Jag visste att du gifte dig enbart för att fly från din mor.
Men jag hoppades att det en dag skulle utvecklas till något mer.
Jag hade fel... Du har det inte i dig.
Om en man inte älskas av sin kvinna så är det hans fel... Inte hennes.
Hur som helst... I morgon avreser vi till Mei-Tan-Fu.
-Annars lämnar jag in min ansökan. -Walter, du kan inte vilja ta mig med?
-Tror du att jag skämtar? -Min Gud...
Det är verkligen vad du vill?
-Tror du att Charlie tillåter dig? -Han kan nog inte göra så mycket.
Allt du sagt är sant! Allt...
Jag gifte mig inte av kärlek. Men du visste det.
Gör inte det även dig medskyldig?
Nåväl... Jag gör så här...
Vi har alla tillgångar att skydda. Olyckligtvis så har mr Nagatas åtgärd-
-skapat en farlig situation. -Det var olyckligt, men oundvikligt.
Er förman sköt en arbetare. En kinesisk arbetare!
Ni må ha kvävt en incident, men skapade istället något värre!
-Jag behöver låna er penna. -Varsågod.
-Får vi stöd av Chiang Kai-shek? -Han är nationalist.
Han stöttar sina egna. Det är därför de kallas nationalister.
Till Mr Townsend.
-Jag tror ni underskattar situationen. -Tre av mina gruvor har stängts.
-Det pratas om bojkott! -En handfull soldater räcker inte.
Ursäkta mig.
Fru Fane? Så angenämt. Ni räddade mig från några vildhjärnor.
Jag kom för att det var nödvändigt.
-Är allt bra? -Jag behövde träffa dig.
-Det är inte det bästa tillfället... -Charlie! Han vet.
Efter er, mrs Fane.
Han vill skiljas.
Ni tog inte på er ansvaret? Tillkännagav någonting?
Nej... Det är säkert.
Det är verkligen en knipa.
-Han säger att han har bevis. -Vi nekar, han kan inte bevisa något.
-Och Walter gynnas inte av en skandal. -Det blir ingen skandal.
Walter går med på att vara diskret.
Det är inte så illa, eller hur?
-Kan du hålla om mig? -Naturligtvis.
Charlie?
Han har ett villkor.
-Jag är ingen rik man. -Han vill inte ha dina pengar.
Han accepterar skilsmässan om Dorothy skiljer sig från dig.
-Och om... -Vad?
Om du lovar att gifta dig med mig.
Vad som än händer så måste vi försöka hålla Dorothy utanför.
-Vad menar du? -Vi kan inte bara tänka på oss själva.
Jag känner Dorothy. Ingenting kan få henne att skiljas.
-Du vill inte skilja dig. -Det handlar inte om mitt äktenskap...
Vet du hur viktigt mitt uppdrag är? Om jag skulle... Varför skrattar du?
Walter avsåg aldrig att skilja sig. Han visste att det här skulle hända.
-Försök att förstå. -Jag förstår!
Kitty, vi kan lösa det här...
-Jag kommer med dig. -Bra. Jag trodde nog det.
Jag behöver inte mer än några sommarsaker, och ett hölje.
Hassan har redan underrättats. Hon packar nu.
Jag skulle inte röra den om jag var du. Någon kan ha dött i den sängen.
Du kan ta det här rummet.
Ni måste vara doktorns hustru?
Jag mötte precis er make och bjöd in mig själv på mat.
Jag behöll Watsons köksa åt er. Hon får vara hjälpreda också.
Vi har lite ont om folk.
-Ursäkta, mitt namn är Waddington. -Självklart. Kitty Fane.
Jag är ställföreträdande kommissionär.
-Ni är en av våra grannar? -Den enda, är jag rädd.
Den som återstår.
-Och Watson var missionär? -Ja, en trevlig karl.
Amerikan. Förtjusande familj.
-Jag visar gärna deras gravar i morgon. -Så vänligt av er.
-Jag hoppas att er hitresa gick bra. -Vi har färdats i två veckor.
-Två veckor? Simmade ni hit? -Vi reste inte på floden, utan på land.
-Varför i all världen då? -Vi ville se landsbygden. Eller hur?
Vill någon ha en cocktail?
För er framgång.
Det sas att den lokala militära officeren kan hjälpa mig. Överste Yu?
Lycka till. Han ogillar oss britter.
Jag måste varna er. Läget är ostadigt även här ute.
Om inte koleran tar oss, så kanske nationalisterna gör det.
Jag försökte få iväg nunnorna, men de vägrade. De vill bli martyrer.
Och varför har ni stannat?
Det är min postering.
-Jag chockades av er anmälan. -Det ger möjlighet till forskning.
Ja... och ni?
-Ni är säkerligen inte här därför? -Min make är forskaren.
Sannerligen... -Reagerade ni på vaccinationen?
-Ni har väl vaccinerats? -Naturligtvis.
Det är ingen garanti. Watsons hade inte någon nytta av det.
-Har ni grammofonskivor med er? -Nej, tyvärr inte.
Synd. Jag är trött på de jag har.
Lyssna. Vad är det?
De är på andra sidan floden. De försöker skrämma bort dödsandarna.
Jag åker till stan i morgon. Jag förmodar att du vill vila?
-Jag kan vaccinera dig på kvällen. -Tänker du också göra det?
-Jag tror inte det. -Då behöver inte jag heller göra det.
Säg mig, Walter...?
-Dör man långsamt av kolera? -Kroppsvätskan avdunstar på 36 timmar.
Döden orsakas av uttorkning, så det är otäckt och mycket smärtsamt.
Men det går relativt fort.
God natt.
Med tanke på er och er frus säkerhet så måste vi vidta säkerhetsåtgärder.
-Är det verkligen nödvändigt? -Ser ni helheten?
Jag antog att ni vill slippa oroa er fru med situationen.
Det här är överste Yu. Han tillhör Nationalistpartiet.
-Han posterar en av sina män här. -Är jag fånge?
Nej, det var mr Waddingtons idé. Han tycker att vi bör vidta åtgärder.
Åtgärder mot vad?
För några dagar sedan öppnade brittiska trupper eld mot arbetare i Shanghai.
Elva dödades. Vi blev nyligen underrättade.
De här sattes upp i går.
DÖD ÅT UTLÄNDSKA MÖRDARE!
Jag skulle inte oroa mig. Nationalisterna skyr också kolera.
Tar de sitt vatten från brunnen? Överste, kan ni visa var de tar det?
Imperialistsvin!
Till att börja med får vi spärra brunnen tills vi testat vattnet.
-Förstår ni? -Ja, jag förstår, dr Fane.
Jag tränades militärt i Moskva. Vi kan prata engelska eller ryska.
Engelska blir bra, tack.
-Ni har väl sett kolera förr? -I laboratoriet, självklart.
-Nej, i en patient. -Jag har inte fått tillfälle.
Jag är inte praktiserande läkare. Har de inte sagt det?
Jag är expert på infektionssjukdomar.
-Ska vi? -Efter er... doktorn.
Charlie
Det är outhärdligt utan dig...
Jag behöver dig inte.
Gå tillbaka!
Mr Waddington?
Jag letar efter mr Waddington.
Vänta här. Okej?
Hallå? Mr Waddington?
Mrs Fane?
God morgon.
-Vad kan jag göra för er, mrs Fane? -Jag hittade en skivinspelning.
Stravinsky. Så modernt, tack.
Var det något mer?
Jag undrar när posten kan levereras. Det ska till Shanghai.
Tyvärr, sen koleran började så hämtar ynkryggarna inte posten.
Lämna det till mig. En lokal handelsman ska dit på fredag.
Townsend... Charlie Townsend?
Ja, han är bekant med min make. Känner ni honom?
Det är länge sedan. Vi arbetade båda på konsulatet i Shanghai.
Charmant hustru?
-Ja, de är populära? -Han gjorde en vetenskap av det.
-Så, du känner hans familj? -Någorlunda. Jag tycker om Dorothy.
-Ja, de är varandra tillgivna. -Han har haft en del småflirtar.
Inget allvarligt.
Hon sa en gång att det minst smickrande var att hans kvinnor-
-alltid var av andraklass.
Nåväl... mycket nöje med skivan.
Mrs Fane?
Brevet.
Ja... det slog mig plötsligt att fredag blir för sent, men tack ändå.
Kan du skicka saltet, tack?
-Förlåt, sa du något? -Kan du skicka saltet?
Tack.
Är det så här det kommer att vara?
"Hon lever sina kvällar i tystnad?"
Walter?
Walter!
Jag börjar undra om du blivit galen?
-Hon har inte kokat det. -Lämna det...!
Tack.
Försöker du ta död på dig?
Stadsbrunnen är smittad.
Vattnet är smutsigt...!
Vad?
Mr Waddington?
Mrs Fane...?
Gå härifrån.
Vad är det för fel på Te-Ming?
-Ni bär på den döda mannen. -De är väldigt vidskepliga, eller hur?
Hon har förlorat tre barn och sin make till koleran. Vem kan klandra henne?
Vet ni... Det här är ingen plats för en kvinna.
När telegrammet om er ankomst anlände, blev jag förstummad.
Jag föreställde mig er som en barsk gammal sjuksköterska...
...med tjocka ben och mustasch.
Jag gick in och där var ni...
...skör och trött...
...och mycket olycklig.
-Det var en lång resa. -Men ni är olycklig nu.
Det slog mig att ni och er make kanske är vanvettigt förälskade-
-och att ni vägrade att stanna hemma. -Det är en logisk förklaring.
Ja, men det är inte så.
Vet ni vad jag finner märkligt?
Er make ser aldrig på er.
Han ser på väggarna, golven, skorna...
-Han har mycket att tänka på. -Ja, det har han säkert.
Dr Fane...!
Vad gör du?
Martini?
Ja?
Jag har ett meddelande från Modern.
-Vem? -Nunnan på barnhemmet och sjukhuset.
-Hur känner hon till mig?. -Tydligen har mr Waddington nämnt dig.
Hon vill gärna möta den kärleksfulle...
...lojala hustrun till dr Fane.
Då förbereder jag mig för en charad.
Hon förstår om du...inte vill komma på grund av smittrisken.
-Om du vågar så vågar jag. -Jag glömde...
Walter! Gode Gud!
Du är berusad.
Främling! Åk hem!
Förvänta er inte för mycket. De är eländigt fattiga.
Det är ett nöje att möta hustrun till vår fina och modiga doktor.
-Förtjusande att träffa er. -Mr Waddington.
Ni måste smaka dem. Syster St Joseph har bakat dem.
Säg mig, mrs Fane. Vilken tro bekänner ni er till?
Förlåt mig.
Vi går inte regelbundet i kyrkan.
Man skulle kunna säga att jag tillhör den Engelska kyrkan.
Vilket är ett diplomatiskt sätt att säga att ni inte tror på mycket.
Ni är mycket vacker, och mycket ung.
Jag försäkrar att jag inte är det. Jag känner mig gammal.
Om mrs Fane vill se klostret och barnhemmet så visar jag det gärna.
Ensam.
De äldre flickorna får sy. Det sysselsätter dem...
...och ger lite intäkter till klostret.
Hon där vill inte låta sig döpas.
Vårt musikrum.
Syster Maryse.
Syster Dominique var vår pianist. Hon dog i förra veckan... av kolera.
Därborta ligger vårdavdelningen.
Det är ingen syn man önskar sig.
-Ska jag kalla på dr Fane? -Nej, stör honom inte.
Med epidemin så har vi fått många att ta hand om.
Det här barnet kom i morse. Ännu en föräldralös.
Hon säger att dr Fane älskar barn. Han tillbringar mycket tid här.
Mrs Fane?
-Mrs Fane? Är allt väl? -Ja... Det är ingenting
Bara dumhet.